Avem tendinta sa credem ca revolutiile sunt zgomotoase, ca sunt despre nemultumiri si revendicari exprimate in gura mare, in vazul lumii. - Los Angeles Review of BOOKSooks . - Washington PostIn loc de o alta ieremiada pesimista a spatiului virtual, Beckerman ne ofera o serie de naratiuni istorice foarte detaliate, profund analizate si relatate, pentru a ne ajuta sa facem un pas in lateral si sa ne gandim de unde vor veni urmatoarele idei radicale, cele de care vom avea nevoie daca vrem sa depasim un veac catastrofic.
Studiile de caz ale lui Beckerman, care acopera o perioada lunga din istorie, si talentul sau de narator asigura unicitatea si valoarea acestei carti. - Chicago TribuneLinistea de dinainte este o carte deopotriva neobisnuita si incantatoare...
Lirica si profunda, Linistea de dinainte priveste spre trecut pentru a ne ajuta sa ne imaginam un viitor diferit.
Excelenta… Printre bucuriile oferite de Linistea de dinainte se numara si modul in care reformuleaza detaliile aparent neimportante ale conversatiei cotidiene pentru a scoate in evidenta caracterul lor tacit subversiv.
De ce s-a destramat Primavara Araba? De ce Occupy Wall Street nu a castigat niciodata tractiune? Si-a implinit Black Lives Matter intregul potential? Beckerman ne arata ce le lipseste acestor noi ecosisteme ale mediilor de socializare: totul de la rabdare pana la concentrare - si ne ofera o reteta pentru a cultiva din nou idei radicale.
In fiecare dintre aceste cazuri, Beckerman ne arata ca miscarile noastre sociale cele mai hotaratoare - de la decolonizare la feminism - au luat nastere in retele discrete, inchise, care au permis unui mic grup sa-si incubeze ideile inainte de a le difuza pe scara larga.
Dar Facebook si Twitter inlocuiesc aceste spatii private prolifice, in detrimentul activistilor din intreaga lume.
Aceasta carte extraordinara identifica asemenea locuri de-a lungul secolelor si pe cuprinsul continentelor si avertizeaza ca, intr-o lume dominata de mediile de socializare, ele vor disparea probabil curand.
Gal Beckerman ne duce inapoi in secolul al XVII-lea, la corespondenta care a aprins scanteia revolutiei stiintifice, si apoi mai departe in timp, pentru a examina o serie de motoare ale schimbarii sociale: petitiile care au asigurat dreptul de vot in Anglia anilor 1830, revistele care au dat glas furiei femeilor la inceputul deceniului 1990 si chiar aplicatiile folosite de epidemiologii care s-au luptat cu pandemia de COVID-19 in umbra unei administratii inepte.
Dar ideile care stau la baza acestora au fost de regula concepute in spatii mai linistite, in mici unghere in care membrii unei avangarde pot sa sopteasca intre ei, sa-si imagineze realitati alternative si sa discute despre cum sa-si atinga telurile.
Avem tendinta sa credem ca revolutiile sunt zgomotoase, ca sunt despre nemultumiri si revendicari exprimate in gura mare, in vazul lumii